Valtion elokuvatarkastamo: Lkäraja: S (suositusikä12, nro T-99371)
Nimeni on DonJuan DeMarco.
Isäni, suuri miekkataituri Antonio Garibaldi DeMarco-
koki traagisen loppunsa puolustaessaan äitini-
kauniin DoñalnezSantiago y San Martinen kunniaa.
Olen maailman suurin rakastaja.
Olen rakastellut yli tuhannennaisen kanssa.
Täytin21 vuottatiistaina.
Iltaa, sir. - Iltaa, Nicholas.
Yksikään nainen ei ole poistunut sylistäni tyydyttämättömänä.
Vain yksi on minut torjunut.
Kohtalon oikku, mutta vainhänestätodellavälitin.
Tämän vuoksi aion päättää päiväni21 vuoden iässä.
Muttasitäennen... viimeinen valloitus.
Saanko liittyäseuraan? - Ystäväni tulee pian.
En viivy pitkään.
Olen DonJuan.
Sepähauskaa. Onko hotellissanaamiaiset?
Ei, minäolen DonJuan, espanjalaistaaatelissukua.
Javiettelette naisia? - En käytänaisiahyväkseni.
Tuotan naisille mielihyvää, mikäli he sitähaluavat.
Suurempaanautintoa he tuskin koskaan kokevat.
Joillakin naisilla on ihastuttavat kasvot-
kiehtovat hiukset jakorvat-
jotkasaavat miehet kuohuksiin.
Sormet voivat olla yhtäherkät kuin sääret.
Sormien koskettaminen on kuin säärten hyväilyä.
Rystysten hyväily on kuin kuljettaisi kättään polvella.
Sormen herkän, pullean osan hyväily-
on kuin kuljettaisi kättään reittäpitkin.
Lopulta...
Jokainen nainen on arvoitus-
muttanainen ei salaamitään todelliseltarakastajalta.
Lhonväri kertoo, kuinkaedetä.
Ruusunpunainen, kalpeaiho kertoo-
ettänainen on houkuteltava avaamaan terälehtensähellästi.
Punapään pisamainen iho vaatii voimakastaaaltoa-
jokahoukuttelee esiin pinnanallapiilevät kuohut.
Yksikään vertauskuvaei täysin vastaarakasteluanaisen kanssa.
Se on kuin soittaisi harvinaistainstrumenttia.
Hurmaantuuko Stradivarius-viulu yhtäpaljon kuin viulisti-
jokaon houkutellut esiin puhtaan soinnun sen uumenista?
Suurin nautinto koittaa vastaekstaasin jälkeen-
kun rakastajaihailee kukkaa, jokahehkuu hänen kosketuksestaan.
Anteeksi, ettäolen myöhässä.
Toivottavasti tilasit jo.
Nyt minun on kuoltava.
Iltaa, Jack. - Mitäkuuluu?
On tainnut ruokamaistua. - Kuten sinullekin.
Anteeksi ajankohta, mutta tilanne vaatii superpsykiatria.
Tämäei ole tavallinen hyppääjä.
Mikäpuku hänelläon? - Poikaon DonJuan.
Hän haluaalopettaa elämänsäkunniakkaasti.
Haluaaotellaparasta miekkailijaamme vastaan.
Mieluiten Don Francisco daSilvaavastaan.
Sanoiko hän itse noin? - Kävin tuollaylhäällä.
Miten tänne pääsee? - Täältä.
Näinkö Freud aloitti uransa?
Sinäse psykiatri olet. Minäolen vain tyhmäpoliisi.
Missäon Don Francisco daSilva? En ottele muitavastaan.
Don Francisco daSilva viettääviikonloppuaMallorcalla.
Olen hänen setänsä Don Octavio del Flores.
Minun on kuoltava Don Franciscon miekasta.
Olen DonJuan DeMarco. - Se kuuluisaDonJuan?
Miksi suuri DonJuan haluaapäättääpäivänsä?
Koskaei ole enääsyytäelää. - Eikö mitään syytä?
DoñaAnaon minulle kaikki kaikessa.
Naisen nimi on siis DoñaAna.
Nyt ymmärrätte, miksi minun on kuoltava.
Pyydän vain, ettäsaan kuollaDon Franciscon käsissä-
jottavoidaan kertoa, ettäkuolin arvoisenivastustajan miekasta.
DoñaAnan täytyy ollaihmeellinen. Haluaisin kuullalisäähänestä.
Oletteko koskaan tavannut naista, jokainnoittaarakastamaan-
kunnes jokainen aistinne on täynnähäntä?
Hengitätte häntäsisäänne, maistelette häntä-
jatiedätte, ettäsydämenne on löytänyt kodin.
Elämänne alkaahänen kanssaan. Ilman häntäsen on loputtava.
On varmasti tuskallista menettääsellainen rakkaus-
muttamiksi luovuttaa? Miksi luopuatoivosta?
Älkääunohtako, ettärakkautenne voima-
DonJuanin rakkauden voimaon ikuinen jakiistaton.
Pyydän anteeksi epämiehekästä käytöstäni, Don Octavio.
Olkaahyvä.
Otan kutsunne vastaan.
Bravo. Bravo.
21-vuotias valkoihoinen mies otettiin sisään 10 päiväksi.
Yritti itsemurhaa, ilmeisesti kariutuneen suhteen takia.
Potilaallaei ole aiempia itsemurhayrityksiä.
Hän ei ole ollut sairaalassaaiemmin.
Hänestäei löydymitään tietoja, ei koulustaeikävanhemmista.
Tämänuori mies on totaalisen kajahtanut.
Hän uskoo olevansa joku toinen henkilö.
Kukahän luulee olevansa? - DonJuan.
Se ei ollut vitsi.
Rauhoitutaan hieman... - Ette ikinäotaminuatodesta.
Kukahaluaapojan?
Minähaluan hänet.
Sinähän jäät pian eläkkeelle. - Tämäolisi upealoppu uralleni.
Hoidostavoi tullapitkä. Bill, onko sinullaaikaa?
Haluaisin vielä keskustellaasiasta.
Voimmeko puhuamyöhemmin? - Odotan innolla.
Haluan tämän potilaan.
Lähdet 10 päivän kuluttua. - Niin lähtee poikakin.
Harhakuvitelmistakärsivää ei paranneta10 päivässä.
Määräajan kuluttuaumpeen poikasiirtyykuitenkin Billille.
Vuosi sitten et olisi epäillyt kykyäni hoitaatätäpotilasta.
Ehkäen... - Se ei siis ole todellinen syy.
Et ole ollut omaitsesiviime aikoina. Olet palanut loppuun.
Se ajaasinut eläkkeelle, ei tarpeesi matkustella.
Äläheittäydyhankalaksi.
Olemme tunteneet toisemme
Muttasinun on aikalähteä. Minne aiot matkustaa?
Pyramideille? Lhanaa! Hiekkaa, maisemia...
Näkisitpäoman ilmeesi. - Bill saahoitaapoikaa.
Poikatanssii Billin pään pyörälle jase on sinun vastuullasi.
Haluaisitko kertoa, miksiyritit itsemurhaa?
Haluatteko, ettäDonJuan DeMarco puhuu kanssanne?
Mitäte tiedätte rakkaudesta?
Oletteko koskaan rakastanut naista kunnes hänestävalui maitoa-
kuin hän olisijuuri antanut elämän itse rakkaudelle-
jotahänen on nyt ruokittava, ettei itse halkeaisi?
Maistanut naista, kunnes hän uskoo saavansatyydytyksen-
vain nauttimallakielen, jokaon häntäahminut?
Oletteko koskaan rakastanut naistaniin täydellisesti-
ettääänenne saahänet värisemään mielihyvästä-
javain kyynelet tuovat lopullisen laukeamisen?
MissäDon Octavio del Flores on?
Kuka? - Tämänvillanisäntä.
Villan? - Niin,villan.
MissäDon Octavio on?
Tarkoitatko tohtori Mickleriä? - Ketä?
Miksi luulet, ettätohtori Mickler on Don Octavio del Flores?
Miksi te luulette, ettäDon Octavio del Flores on tohtori Mickler?
Terve, Willy.
Don Octavio del Flores? - Sanoin vain...
Kerroit harhaiselle potilaalle olevasi 1600-luvun aatelismies.
Saadakseni hänet alas telineeltä. - Pidähyvänäsi, Don.
Odota, kerroitko Paulille? - Tietty.
Mitähän sanoi? -"Jack korjatkoon, minkärikkoi."
Kiitos opastuksesta, Gloria.
Sisään.
Tri Mickler, toin... herraJuanin istuntoonsa.
Kiitos, Gloria.
Voin saattaahänet takaisin. - Kiitos, hoidan sen itse.
Ei siitäole vaivaa. Tulen tasan tunnin kuluttua.
Minullaon silloin tauko. - Kiitos.
Mitäsinäteet naisille? Hyväisä...
He ottivat naamioni, Don Octavio. Se on väärin.
En koskaan esiinnyilman naamiota. Ymmärrättekö tämän seuraukset?
En täysin, mutta... - Kirous laskeutuu päälleni.
Ymmärrän, ettäse on hermostuttavaa.
Miltäteistätuntuisi, jos joutuisitte riisumaan naamionne?
Naamiot ovat hankalia.
Kuinkapitkään olet käyttänyt omaasi? -16-vuotiaasta.
Asetin naamion kasvoilleni kun jätin äitini Doñalnezin-
javannoin, etten koskaan sitäriisuisi.
Pyydän sinuaottamaan nämäpillerit. Ne auttavat.
Auttavatko ne harhakuvitelmiin?
Pelkään pahoin, ettäjoudumme nauttimaan niitäyhdessä-
silläteilläon pahojaharhoja. - Minkälaisia?
Uskotte olevanne tohtori Mickler.
Olen pettynyt teihin, Don Octavio.
Sairaalavoi pakottaasinut ottamaan lääkkeet. Se on laki.
Sinut tuomittiin tänne 10 päiväksi. Sairaalamääräähoitokeinot.
Minullaei ole harhoja. Olen DonJuan.
Todistan sen, mikäli saan ollatämän ajan ilman lääkitystä.
Entäjos en usko, ettäolet DonJuan?
Sitten suostun lääkitykseen ja parhaaksi katsomaanne hoitoon.
Sopiiko? Saanko 10 päivää aikaakertoateille tarinani?
Sovitaan niin.
Minäsynnyin Meksikossa.
Hyvin pian kävi ilmeiseksi, ettäolin jotenkin erilainen.
Ymmärsin vähitellen, että leikkini olivat omaaluokkaansa.
Olin 10, kun äitini huolestui naisten kiinnostuksestaminuun.
Äitini rukoiliJumalaa pelastamaan minut.
Muttahänen rukouksensa olivat myöhässä.
Kirkon opit eivät kuitenkaan menneet täysin hukkaan.
12-vuotiaanaosasin jakaaavuni vähäosaisempien kanssa.
Eräänäiltanakatselin DoñaQueridaaalushameessaan.
Huomasin, kuinkanaisen alushame tuskin koskettaahänen ihoaan-
kuinkase ratsastaaliikkeiden tuottamallailmavirralla-
kuinkasilkki pyyhkäisee ihoa kuin enkelin siipien kosketus-
jaymmärsin, kuinka naistatulee koskettaa.
Oletko italialainen, meksikolainen vai espanjalainen?
Eikö teitämuu kiinnosta kuin kansallisuuteni?
Nimesi DeMarco on italialainen.
Vartuit Meksikossajapuhut englantiaespanjalaisittain.
Laajamatkustelu on värittänyt korostustani.
Hyväon, vartuin Meksikossa.
Isäni syntyi Queensissa.
TonyDeMarco oli italialainen. Astorian tanssikuningas.
Oliko isäsi tanssikuningas täälläNew Yorkissa?
Isäni lähti Meksikoon erään lääketehtaan palvelukseen.
Hän jäi poisbussistaja etsiskeli vuokrahuonetta-
kun hän näki äitini ensi kertaa.
Äitini vanhemmat olivat menehtyneet sairauteen.
Äitini jäi henkiin ja otti plantaasin hoitoonsa.
Äitini oli niin kaunis istuessaan auringossa-
ettei isäni ollut uskoasilmiään.
Se oli rakkauttaensi silmäyksellä.
He syleilivät toisiaan kuutamossa jatanssivat aamuun asti.
Eikö äitisi ollutkaan auringossa?
Se on isäniversio tarinasta. Äiti kertoi, ettäoliyö.
He menivät naimisiin seuraavallaviikolla.
Isäni otti nimen Don Antonio jaryhtyi johtamaan kahvitilaa.
Heidän rakkautensaoli täydellistä.
Minäsynnyin tasan yhdeksän kuukauttamyöhemmin.
Sanoin autokorjaamon miehelle:
"Olette tutkinut autoa6 päivää-
ettekäedelleenkään tiedä, miksijäähdytin vuotaa."
"Palautatte auton meille yhtärikkinäisenäkuin se olikin."
"Nyt haluatte430 dollariasiitä hyvästä, ettäette tehneet mitään."
Arvaa, mitähän vastasi?
"Voimme jatkaa, muttase maksaa65 dollariatunnilta."
En osaasanoa... maksapois.
Missäsinäolit äsken? - Meksikossa.
Etsiskelin juuri sinua. - Tuulahdus kevättä.
Mistätulppaanit, Jack? - Haluan puhuapojasta.
Miksi toit tulppaaneja? - Huvikseni.
Poikaonfantastico. - Kiva, ettäpidät hänestä.
Minullaon asiaa. - Tiedän.
Kerron, mitähän teki. - Jack, odota.
Milloin aloitat lääkityksen? Don Juan on ollut meilläjo2 päivää.
Aiothan aloittaalääkityksen? - En tiedävielä.
Potilaallaon hallusinaatioita.
Jos aloitan lääkityksen, en ikinä tutustu hänen sulomaailmaansa.
Olkoon. Ei lääkitystätoistaiseksi, muttalupaayksi asia. -Mikä?
DonJuan sekoittaanaispuolisen henkilökunnan rutiinit.
Hänenhaciendassaanon enemmän hoitajiakuin potilaita.
Voitko tehdäasialle jotain? - Hoidan asian.
Kallonkutistajaodottaa.
Kukate olette? - Uusi hoitajasi Compton-
muttasano Rocco vaan, Casanova.
Minäen ole Casanova. Olen DonJuan. -Niinpä.
Sisään.
DonJuan, herratohtori. - Hei, Rocco. Kiitos.
Pidät varmaan päivän ohjelmasta.
Nämäovat naisen nännit ja tämäon hänen häpyluunsa.
Naisen rakastajasuutelee takapuolen kaarta.
Vaihtaisimmeko aihetta? - Mihin, Don Octavio?
Puhuisimmeko minusta? - Tiedän, kukate olette.
Olette Don Octavio del Flores, Don Francisco daSilvan setä.
Missäme nyt olemme? - Oletan, ettävillaon teidän.
Entäjos jokuväittäisi, että tämäon psykiatrinen sairaala-
jossaolet potilaana jaminäolen psykiatrisi?
Sanoisin, ettähänelläon hyvin rajoittunut näkemys tilanteesta.
Haluatte tietää, ymmärränkö olevani mielisairaalassa.
Ymmärrän, muttasilloin en voi sanoaolevani-
Don Octavion vieraana hänen huvilassaan.
Katson ohi sen, mitäsilmänäkee.
Tiedän, ettäkaikki eivät jaanäkemyksiäni.
Heidän mielestään kaikki naiseni eivät ole kauniita.
Yhdelläon iso nenätai leveät lanteet jatoisellapienet rinnat...
Minun silmissäni ne naiset ovat ihania, säteileviä-
ihmeellisiäjatäydellisiä, sillänäköni ei ole rajoittunut.
Naiset ihastuvat minuun, koskahe vaistoavat-
ettähoukuttelen esiin heissäpiilevän kauneuden-
kunnes se peittääkaiken muun.
Naiset kaipaavat vain tilaisuutta päästäätuo kauneus valloilleen.
Näen päivänselvästi, että tämärakennus on kotinne.
Te, Don Octavio del Flores, olette suuri rakastajaminun laillani-
vaikkataitonne jaaksenttinne ovatkin ruostuneet.
Jatkanko kertomustani? -Jatka.
Takaisin Meksikoon.
Äitini ei annahelpollaperiksi.
Olin 16 kun hän palkkasi opettajan valamaan minuun kristillisiäarvoja.
Äitini kyky arvioidaihmisiä jätti toivomisen varaa.
DoñaJuliaoli23-vuotias.
Hän oli50-vuotiaan Don Alfonzon uskollinen vaimo.
Kaksi25-vuotiastamiestä olisi ollut DoñaJulialle parempi.
"OtaHerravastaan jaannahänelle sielusi."
Olin täysin tunteitteni vallassa.
Tunsin sisälläni myrskyn, polttavan haavan, kaipauksen-
jokayhdistyi autuaan ihanaan tunteeseen. Mitäse tarkoitti?
Et ymmärtänyt, mistäoli kyse? - En tiennyt tarkalleen.
Pian isäni ryhtyi opettamaan minulle miekkailua.
Lapsuudessasi siis miekkailtiin ahkerasti?
Asuimme pienessämaalaiskylässä ilman modernejamukavuuksia.
HymyDoñaJulian kasvoiltaoli kadonnut.
Hymyn tilalle noussut surullisuus oli sitäkin suloisempaa.
Aavistin, että DoñaJulian sisälläkuohui.
Omatilanteeni ei ollut helpompi.
En osannut ajatella muutakuin DoñaJuliaa.
Säilyttääkseni järkeni ryhdyin metafyysikoksi.
Pohdin totuuden, elämän jaJumalan olemusta.
Mietin auringonlaskua jaDoñaJulian silmiä.
En aio suostua.
Hän taisi kuitenkin suostua? - Hän suostui.
Kokemus oli kuin ihme:
Naisen vartalo jamiten miehen vartalo siihen vastaa...
Kupeitani polttavahalu jatarve sulautuayhdeksi...
Ymmärsin kaiken yhtenä kirkkaanavälähdyksenä.
Elämässäon vain neljätärkeääkysymystä:
Mikäon pyhää? Mistäsielu koostuu?
Mikäon elämisen arvoista? Mikäon kuolemisen arvoista?
Vastaus kaikkiin kysymyksiin on sama: Rakkaus.
DoñaJuliaoli ensirakkauteni.
Aikamme on lopussa.
Miksi käytät naamiota?
Pakkoneuroosi, erotomanisiapiirteitä.
Potilas on harhaluuloinen.
Masennus, johon liittyy pakkomielteenomaisuutta.
Mahdollisesti hysteerinen.
Haluatko mennäyläkertaan? - Mistäniin päättelet?
Miksi kuuntelet oopperaa? Sinähän inhoat oopperaa.
Sinullaon kauniit silmät.
Tule tänne.
Minun on mentäväylös-
jaotettavakalsiumia, etteivät luuni haurastu-
aspiriinia, etteivät verisuonet tukkeennu-
kuituja, etten saasyöpää-
jaestrogeeniä, jottakehoni uskoo edelleen olevansa23.
Tule tänne.
Mitäsinäpuuhaat siellä?
Joskus toiste?
Muistelin nuoruuttamme. Meilläei ole siirtymäriittejä.
Tuntuu kuin olisimme antautuneet keskinkertaisuuden vietäviksi.
Mihin joutui se polte, jokaohjasi kulkuamme?
Jack, kuuntele. Se polte tuottaavain tuskaa.
Polte voi leimahtaaliekkeihin, kuluttaaenergiaajahiipua.
Pötyä, koska... - Ei se ole pötyä.
Tasainen, lämmin hiillos on pidemmän päälle parempi.
Ei tulta, ei intoa. Ei intoa, ei eloa.
Siinäyhtälö. - Eikäole, Jack.
Yritätkö kertoa, ettet aio siirtyäleppoisasti eläkkeelle?
Juuri niin. Mistäminäoikein jään eläkkeelle? Elämästä?
Ottelu on 12-eräinen. Olemme vasta kolmannessajajatkamme innolla.
Mistäon kyse? Olet käyttäytynyt omituisestiviime aikoina.
En tiedä. - Kerro, Jack.
En tiedä. Olen tuntenut oloni...
Minullaon potilas, joka uskoo olevansaDonJuan.
Hänelläon puku jamiekkaja... - Kukahän sitten on?
En tiedä, muttahän...
Hän on vaikuttanut minuun.
Olet ihananainen.
Tiedän. - Tästätulee mahtavaa.
Ei sieltä, kultaseni. - Anteeksi.
Mikätuo on? Kampasi?
Siinäon piikkejä. - En haluavammoja.
Vajosimme toistemme syleilyyn ainatilaisuuden tullen.
Aikapysähtyi. Elimme vain toisillemme nuo 4 kuukautta.
Don Alfonzo oli niin usein poissaliikeasioissa-
ettälähes asuin DoñaJulian luona.
Uskoin löytäneeni paratiisin, kunnes eräänäiltana...
DoñaJulia, sulolintuni!
Minne piilotit miehen?
Oletko humalassa? Miten uskallat epäilläminuauskottomuudesta?
Etsi, etsi. Loukkaaminua, senkin epäkiitollinen moukka.
Oletko nyt tyytyväinen? - Minätapan sen miehen.
Missämiekkani on?
Hän tappaaminut.
Mene puutarhan portista.
Minätapan sinut.
Sen koommin en nähnyt opettajaani, ihastuttavaaDoñaJuliaa.
Hän lähti sinäyönäkatumuksen vallassa, eikäenääpalannut.
16-vuotias poikaoli nöyryyttänyt Don Alfonzoa-
joten kostoksi hän ilmoitti olevansaäitini rakastaja.
Se oli tietenkin julkeavale.
Isäni puolusti äitini kunniaa jahaastoi Don Alfonzon.
Ilman kohtalokastavirhettään isäni olisi voittanut.
Hän katsoi äitiäni silmiin jamenetti pelin.
Luoja! Menetän molemmat.
Surmasitte isäni. Surmatkaanyt minut.
Annaanteeksi, isä.
Tietenkin saat anteeksi.
Olethan poikani.
Siten isäni, lahjakas miekkailijaDon Antonio-
kuoli äitini syliin. Olimme murheen murtamia.
Piilottaakseni häpeäni asetin silloin naamion kasvoilleni.
Vannoin, etten koskaan ottaisi sitäpois toisten läsnäollessa.
Isänijätti minut niin pian, etten saanut tilaisuutta...
Oletteko te tohtori Mickler? - Kylläolen.
Kirjoittakaanimi alle. - Ottaisitteko tämän hetkeksi?
Hei, kultaseni.
Mitäme juhlimme?
Me juhlimme sinua.
Oletko varma, ettei ole mitään...
Ne ovat kauniit.
MissäRocco on? - Muutti Madridiin.
Madridiin Espanjaanko? - Si.
Poikaon niin häpeissään, että asettaanaamion kasvoilleen-
javannoo, ettei riisu sitäkoskaan.
Eikö olekin täydellinen myytti? - Lhastuttavatarina.
Poikaon erikoinen. Taru on kuin antiikin Kreikasta.
Pojan aikuistuminen johtaaisän tuhoon.
Aikuistuminen edellyttääisän tuhoa-
muttatunnontuskat ovat ylivoimaiset.
Poikapiiloutuu naamion taa. Aikaaloittaalääkitys.
Haluatko tehdäpojastahullun? Pumpatahänet täyteen lääkkeitä-
jotkatekevät hänestä ikimuistettavan hoidokin?
Kaveri on skitsofreeninen. Hän ei ole DonJuan.
Mistäsinäsen tiedät? Olen hoitanut häntä.
Onko hän maininnut asuneensa isoäitinsäkanssaQueensissa?
En ole vielä päässyt niin pitkälle.
Viranomaiset ottivat yhteyttä.
Jack, aloitalääkitys.
Paul, sinäet ymmärrä. - Rauhoitu. Omapaon potilaasi.
Saat viisi päivääaikaa.
Olen vihainen sinulle.
Muistagrillijuhlat lauantaina. - Todellavihainen.
RouvaDeMarco?
Olen tohtori Mickler. Kyselin pojanpojastanne puhelimessa.
DoñaAna... Poikaei muustapuhukaan.
Odottaapostia kuin kuutanousevaa.
Uskoo löytäneensä sen ainoan oikean.
Hän on pahempi kuin isänsäTony.
Tony, Astorian tanssikuningas.
Onko tässäpojan isä?
Voittiko hän tanssipalkinnon? - Eikö nimi ole tuttu?
Myikö isäkoskaan lääkkeitä?
Tony ei osaisi myydä edes venettähukkuvalle.
Hän oli pesulassatöissä, verho-jasohvaosastolla.
Elääkö isäedelleen? - EiköJohnnykertonut?
Tonykuoli auto-onnettomuudessa viisivuottasitten.
Tapahtuiko se Meksikossa? - Phoenixissa.
Asuivatko he koskaan Meksikossa? -Eivät.
MissäJohnnyn äiti on? - En tiedä. Emme ole läheisiä.
Näittekö pojanpoikaanne usein kun hän oli lapsi? -Kerran.
Johnny oli silloin kuuden.
Ettekö nähnyt pojanpoikaanne kuin sen yhden kerran?
En, ennen kuin kolme kuukauttasitten.
Avasin oven jasielläoliZorro.
Tapasin isoäitisi, jonkamukaan nimesi onJohn Arnold DeMarco-
vartuit Phoenixissaja isäsi kuoli autokolarissa.
Mielenkiintoinen fantasia. Harmiton, jos hän uskoo siihen.
Hän kertoi lisäksi, että isäsi oli pesulassatöissä.
Pidättekö minuaterveenä, jos kerron yhtähullun tarinan?
Suostun, jos sen avulla pääsen pois täältä.
Huhu kertoo, ettäte olette psykiatri. -Niin väitetään.
Ettekö huomaa, jos tapaatte hullun naisen?
Keksikö isoäitisi kaiken? - Kyllä.
Hän inhosi äitiäni jaihmisiäyleensä.
Pysyttelimme mahdollisimman kaukanahänestä.
Phoenixissa, Arizonassa. - Meksikossa.
Asuitko koskaan Phoenixissa? -En.
Entäisäsi kuolema? -Olen kertonut, kuinkaisäni kuoli, Don Octavio.
En vie kuvaa. Näytän vain, että tytön nimi on ChelseaStoker.
Tytöt esiintyvät ainavalenimillä. Tämäon omaDoñaAnani.
Hän haluaakostaaminulle.
Hoidin kerran ikäistäsi poikaa-
jokaoli ihastunut julistetyttöön.
Hän aristeli naisia, mutta yritti soittaaihastukselleen.
Hän soitti lehteen satojakertoja-
kunnes joku sääli häntäniin, ettäantoi tytön numeron.
Puhelu kesti minuutin verran.
Tyttö pyysi, ettei poika enääsoittaisi hänelle.
Mitäsitten tapahtui? - Poikayritti tappaaitsensä.
DoñaAnaon todellinen, Don Octavio.
Haluatteko, ettäkerron hänestä? - Kerro ihmeessä...
Pian isäni kuoleman jälkeen-
äitini lähetti minut Cadiziin, puhdistumaan merimatkalla.
Hän itse meni SantaMarian luostariin, missäon edelleen.
Minut laitettiin matkaan kuin toivon kyyhkynen.
Äitini ei tiennyt, että laivaoli konnien käsissä.
Cadizin sijastasuuntasimme arabialaiseen sulttaanikuntaan.
Kaikki matkustajat myytiin orjiksi.
Myytiinkö sinut orjaksi sulttaanikuntaan? -Kyllä.
Minut osti yksi sulttaanin neljästävaimosta.
En ymmärtänyt, miksi minutpuettiin naiseksi.
Sain uudenlaisen naamion, joten lupaukseni piti.
Sulttaanin haaremissa oli 1500 nuortanaista-
joten hän ei asettanut suuriavaatimuksiavaimoilleen.
Sulttaanitar otti minut vastaan.
En edelleenkään ymmärtänyt, miksi minut puettiin naiseksi.
Voitte nousta.
Sinävoit poistua.
Sinäjäät tänne.
Vähitellen ymmärsin, mitä sulttaanitar minultahalusi.
Rakastin edelleen DoñaJuliaa.
Olen pahoillani, muttarakastan toista.
Riisuvaatteesi! - Uhraan vaikkahenkeni.
Olen valmis kuolemaan, silläen voi elää-
tahrattuani sen naisen muiston, jokasai miehuuteni laulamaan.
Laulaako se?
Halusin kuollapikemmin kuin tahratarakkauteni muistoa.
Miten voisin ollauskoton rakkaalle DoñaJulialle-
jokaoli uhrannut kaikkensa rakastaakseen minua?
Kuinkavoisin rakastaatoista antauduttuani täysin DoñaJulialle?
Kuinkavoisin väheksyä sen rakkauden puhtautta?
Hämmästyin, miten helposti menneet voi unohtaa.
Uskoin tähän asti, ettämies voi rakastaavain yhtänaista.
Erehdyin. Pari tuntiasitten oli DoñaJuliaelämäni ainoanainen-
muttanyt olen maistanut ihmeellistäsulttaanitarta.
Mikäihanavartalo, rinnat... - Hiljaa.
Yhtäkkiäymmärsin tilanteeni vakavuuden.
Rukoilin, ettähe löytäisivät minulle piilopaikan sulttaanilta.
Onnekseni he keksivät oivallisen ratkaisun.
Se oli kuin taivas kaikessasuloisuudessaan.
Seuraavat kaksi vuottavietin päiväni sulttaanittaren seurassa.
Yöni vietin sulttaanin haaremin 1500 nuoren naisen parissa.
Tule, kukonpoikaseni.
Kahden vuoden kuluttua alkoi intoni laantua.
Tästävoi tullavaikeuksia.
Nouse, kyyhkyseni.
Mikään ei ole ikuista.
Sulttaanitar Gulbeyaz järjesti pikaisen lähtöni.
Olin oppinut rakastamaan tuhannellatavalla-
jaoppinut lisäänaisen sielusta.
Kaipaisin heitäkaikkia.
He valoivat minuun iloa kuin keväinen päivä.
Haluaisin kuullalisää, muttaminun on mentävä...
Voimmeko jatkaatästä huomenna? -Kyllä.
Kiitos. - Hastamañana.
Tulit aikaisin kotiin. - Mennäänkö yläkertaan?
Odotahetki. - Tänne päin.
Mihin se popcorn joutui? - Olet surkeatässä.
Olen hyvä, sain3 kiinni.
Koskaon minun vuoroni? Olet minuaparempi.
Saitko sen? -Sain.
Lopuksi: Kaikkien innollaodottama raportti DonJuan DeMarcosta.
Siitähalusinkin sanoa...
Tapaan pojan myöhemmin. Se on viimeinen istuntomme.
Meidän on päätettävä, mitäpojan kanssatehdään.
Mikäon kantamme kun hänen
Jääkö hän sairaalaan? Päästämmekö hänet pois?
En tiedäennen tapaamistamme.
Poikahautoo itsemurhaa. - Hän kerjäsi apua.
Haluatko päästää hänet pois? -En.
Tuomari kuulustelee poikaamaanantaina.
Hän saasamallauuden lääkärin, silläse on viimeinen päiväsi.
Pärjäätkö pojan kanssa, Bill? - Jos hän on lääkityksellä.
Hän tulee olemaan lääkityksellä.
Määrätään vaikka100 mg Mellzacianeljästi päivässä.
Billvoi pienentääannosta, kunhan tottuu tilanteeseen.
Pyytäisitkö häntälopettamaan?
Entäjos DonJuan kieltäytyylääkityksestä?
Hän ottaalääkkeet, olkaahuoleti. Hän ei ole edes aggressiivinen.
Vieläyksi asia... Valmistaon.
Hyväämatkaa, Jack!
"Tänään on loppuelämäsi ensimmäinen päivä."
Sisään.
Olen Doñalnez, DonJuan DeMarcon äiti.
Voinko tullasisään, Don Octavio? - Olkaahyvä.
Kuulin, ettäpoikani oli soittanut Meksikon arkkihiippakuntaan.
Mikähäntävaivaa?
Olen kiitollinen, ettätulitte tälläomituisellahetkellä-
koskatarvitsen tietoja, jottavoin auttaapoikaanne.
Miten voin auttaa?
Viettikö poikanne lapsuutensa pienessäkylässäMeksikossa?
San Luis Coatzacoalcosissa. Oletteko kuullut nimen?
Harvaon. Kyläon pieni.
Tarvitsen tietoja, jotta voin auttaapoikaanne.
KertokaaDon Alfonzosta, pojan isästäDon Antoniosta-
jasuhteestanne näihin miehiin.
Teidän on parastapuhua näistäasioistapoikani kanssa.
LupaukseniJumalalle estävät minuapuhumastamenneistä.
Ette tainnut ymmärtää, sisar.
Tapasin poikanne isoäidin-
jokakertoi, ettäette ole koskaan asunut Meksikossa.
Hän kertoi, ettätapasitte Tonyn Queensissa, New Yorkissa.
Hän oli tavannut pojanpoikansa kerran aiemmin, Phoenixissa.
Hän kertoi, ettämiehenne kuoli kolarissaviisivuottasitten.
Lisäksi...
Suokaaanteeksi, mutta minun on tiedettävätotuus.
Totuus on sisällänne, Don Octavio. En voi auttaalöytämään sitä.
Eikö äitinivastaakin kuvaustani, Don Octavio? -Täysin.
DoñaJuliaon samassaluostarissa. - Siltävaikuttaa.
Sanoin, ettääitinivoi lähteä, vaikkakaipaankin häntä.
Hän palauttaaminut ainamaan pinnalle.
Miksi olet varma, ettei hänellä ollut suhdettaDon Alfonzoon?
Äidilläni ei ollut suhdetta.
Ymmärtänet, ettäisäsi kuolema sai minut epäilemään asiaa.
Lhmettelin, miksi äitisi huusi: "Menetän molemmat!"
Tarkoittiko hän puolisoaja poikaavai kahtarakastajaa?
Äidilläni ei ollut rakastajaa.
Ymmärräthän, ettäminun on... - Lopettakaa!
Luuletteko, etten ymmärrä mistätässäon kysymys?
Haluatte minultauuttaverta kalkkeutuneisiin suoniinne.
Todellisuuden kaipuu tukahduttaa janäivettääelämänne kokonaan.
Minun täydellinen maailmani on yhtätodellinen kuin teidän.
Vain minun maailmassanivoitte hengittää. Olenko oikeassa?
Olet oikeassa. Maailmani ei ole täydellinen.
Mitämeille tapahtuu iän myötä?
Miksi kaikki haluavat imeä kaiken hohdon rakkaudesta?
Miksi edes kutsumme sitäenäärakkaudeksi?
Tämäon viimeinen istuntomme.
Jään eläkkeelle maanantaina.
Siinätapauksessa kerron teille DoñaAnasta.
Päättäkääitse, voiko minut päästäävapaaksi.
Sulttaanikunnastalähtöni jälkeen laivamme joutui hirmumyrskyyn.
Kukaan muu ei selvinnyt.
Ajelehdittuani merelläpäiviä saavuin Eroksen saarelle.
DoñaAnaoli 17-vuotias, kaunisjaviaton.
Hän ei ollut vielätutustunut rakkauden ihmeisiin.
Kauneusloisti hänen sisältään kuin tähti.
Kaikki eivät usko, ettäyksi sielu voi jakautuakahdeksi-
jotkatippuvat taivaasta kuin tähdenlento maan päälle-
missäne magneetin tavoin jälleen löytävät toisensa.
Miten muuten voimme selittää rakkauden ensi silmäyksellä?
Uskoimme, ettei maailmassaollut muutaelämääkuin omamme.
Uskoimme elävämme ikuisesti.
Lupaa, ettäolemme ainayhdessä-
ettäelämme ikuisesti tällärannalla.
Jos joudumme eroon toisistamme-
lupaa, ettäpalaamme tänne ja odotamme toisiamme ikuisesti.
Minärakastan sinua.
Lupaaminulle. - Lupaan.
Eräänäpäivänä pyysin häntäomakseni.
Rakastan sinualiikaa, mutta en voi rakastaavähempää.
Silläei ole suurtaväliä, mutta aiotko ainakäyttäänaamiotasi?
Siten olen vannonut.
Pyydän sinuavain kertomaan, miksi olet niin vannonut.
Kerroin hänelle DoñaJuliasta.
En aavistanut, ettäDoñaAnauskoi minun säästäneen itseäni hänelle.
Hyväon, rakkaani. Hyväksyn, etten ole ensimmäisesi-
jos kerrot rehellisesti, kuinka montamuutasinullaon ollut.
Aikaoli otollinen valheelle muttatotuus on katalatapa.
Sinut mukaan lukien...
...heitäon ollut...
...täsmälleen...
...1502.
Ymmärsin, ettäluku oli ylitti kaikki hänen odotuksensa-
eikäsitäollut helppo hyväksyä, yrityksistähuolimatta.
Hänen tuskansaviilsi sydäntäni. Rukoilin anteeksiantoa.
Riisuin naamioni osoittaakseni katumusta, muttaturhaan.
Kätkeäkseen nöyryytyksensä hän otti naamioni jajätti minut.
Siihen päättyivät seikkailuni.
En voisi koskaan isäni tavoin kuollaarmaani käsivarsille.
Kukaminäolen?
Istu alas.
Sinäolet DonJuan DeMarco-
maailman suurin rakastaja.
Entäkukate olette?
Kukaminäolen?
Minäolen Don Octavio del Flores-
jonkaelämääkaunis vaimoni DoñaLucitasulostuttaa.
Sinun katseesi on läpäissyt kaikki naamioni, ystävähyvä.
Tässäon vettä, tohtori.
Uskoitte tarinani, Don Octavio.
Uskon, ettäolet DonJuan, muttamoni muu ei usko sitä.
Sitten teen kuten pyydätte.
Jäät eläkkeelle maanantaina. Mitäme sitten teemme?
Lähdemme lentoon. -Minustatäällä on hyväolla. Pidän puutarhastani.
Meidän on noustavapilviin.
En osaakuvitellaitseäni siellä.
Mistäsinäpuhut? - En tiedä.
Haluan tutustuasinuun. - Sinähän tunnet minut.
Kukaon keittänyt kahvisi viimeiset 32 vuotta?
Tiedän tarpeeksi kahvikupeista. Nyt haluan tietääkaiken sinusta.
Mitäsinähaluat tietää?
Haluan kuullatoiveistasi, unelmistasi-
kaikestasiitä, mikäunohtui kun minäajattelin itseäni.
Mikänyt naurattaa?
En uskonut, ettäkoskaan kysyisit tuota.
Tiedätkö, miksi olet täällä?
Kerro itsestäsi: Missävartuit-
miksi halusit tappaaitsesi, miltäsinustanyt tuntuu.
Synnyin Queensissa.
Muutimme Phoenixiin kun olin pieni. Vihasin sitäkaupunkia.
Olin 16-vuotias, kun isäni kuoli autokolarissa.
Äidilläni oli muitasuhteita jaisäni tiesi niistä.
Äitini tunsi syyllisyyttä japäätti ryhtyänunnaksi.
Kolme viikkoaisäni kuolemasta hän oli luostarissaMeksikossa.
Siinäminäsitten olin.
En tiennyt, minne mennä tai mitätehdä.
Eräänäpäivänäselailin lehteä-
janäin keskiaukeaman tytön.
Tiesin, ettei hän piittaisi minusta sellaisenakuin olin, joten...
Olin lukenut yhtäkirjaa...
Päätin ryhtyäDonJuaniksi.
Soitin lehteen. He eivät antaneet tietojatytöstä.
Olin jo luovuttaa, kunnes yksi tilapäinen työntekijä...
Nainen kai sääli minua, koska hän antoi tytön puhelinnumeron.
Kerroin, ettäolimme kuin luotuja toisillemme. Hän löi luurin korvaan.
Päätin, ettäelämäni oli ohi japäätin tappaaitseni-
tai ainakin uskotellasellaista, ettäsaisin huomiotaosakseni.
Tarkoitukseni ei ollut tappaaitseäni oikeasti.
Kiitos. Olit hyvin avulias.
Joku saattaasinut osastolle.
Arvoisat tohtorit... Poika vaikuttaatäysin normaalilta.
Olen itsekin joskus haaveillut keskiaukeaman tytöistä.
Herratuomari, pojan käytös... - Kotiuttakaapoika.
Kiitos paljon. Poikaahoitaneena lääkärinäolen samaamieltä.
Soitan sinulle myöhemmin. Onneksi meilläon lääkkeitä.
Mukavaalomaa. - Saanko suunvuoron?
Nimeni on Don Octavio del Flores.
Olen maailman suurin psykiatri.
Olen parantanut yli tuhat potilasta.
Muistan heidät kaikki kuin kesäiset päivät.
Mieleenpainuvin kaikista oli DonJuan DeMarco.
Ei ollut lainkaan päätöntä, ettäpäädyimme lentokoneeseen-
jokalennätti meidät Eroksen saarelle.
Se oli kuin paratiisi ennen lankeemusta.
Kaikki tuntui mahdolliselta.
Miten tarumme päättyy?
Odottiko DoñaAna, keskiaukeaman tyttö-
DonJuanin paluutakuten he olivat toisilleen luvanneet?
Miksi ei?
Lkäväkseni minun on mainittava-
ettäviimeinen potilaani, suuri rakastajaDonJuan DeMarco-
oli parantumaton romantikko.
Mikäpahinta, tauti on erittäin tarttuva.
Suomennos: JaanaWiik/MOVISION